Вярно ли е?
Учителю, вие наистина ли сте бандит?
Донг Чу, да вървим. - Татко.
Аз от 7 години вече съм дъщеря на полицай
и разбирам, че учителят Канг не е бандит.
Ела. - Учителю, учителю.
ДА НАСЛЕДИШ ДЕТСКА ГРАДИНА = Епизод 10=
Какво става?
Сега
не съм в състояние да обяснявам.
Моля ви, изслушайте ме.
Г-жо Хуан… - Каква полза от думите ви?
Той си призна всичко.
Умолявам ви, моля…
Хайде първо да изслушаме какво ще каже зам. директорката.
Но какво ще се промени от това, г-жо Джин?
Точно така, повече не мисля да оставам тук.
Малко или много, този въпрос засяга и нашите деца.
Да, хайде да влезем в групата и да си поговорим спокойно.
Г-це Ю, заведете децата на площадката.
Деца, да отидем да поиграем навън.
Влезте в групата.
Първото, което искам да направя пред вас,
е да ви се извиня.
И моето дете идва тук.
Много съм ядосана.
Така е. Как сте могли да допуснете такъв кошмар?
Нашата бивша директорка не е знаела с какво се занимава учителя Канг,
затова му е оставила… - Учител ли? Какъв учител е той?
Престъпник.
Разбира се, аз също не признавам г-н Канг за учител,
но децата много го обичат.
Той изцяло се промени от момента, при който дойде при нас.
И все пак, престъпникът си остава престъпник.
Така ли е?
След многогодишния си опит разбрах едно:
доверието вдъхновява хората.
Вярвам в Канг Хьон Се
и виждам как се е променил.
Но въпреки това, той си има своите планове за градината.
Канг Хьон Се е част от организация, която планира да строи тук.
Естествено, ще им даде земята.
Прав ли съм, зам. директоре? - Не, г-н Гу.
Канг Хьон Се никога няма да продаде градината. Обеща ни.
Искате да ви повярвам? Как полицай да повярва на измамник?
Ако не им продаде градината, мислите ли, че ще му простят?
Според вас, мафията е игра?
Не, разбира се.
Но Канг Хьон Се ще се договори с тях.
Деца, не се притеснявайте.
Учителко.
Г-н Кан не е бандит, нали?
Не е, нали, учителко?
Лично аз мисля, че той е добър човек.
А вие как мислите?
Аз харесвам много учителя Канг Хьон Се.
И ние много го харесваме!
Ето, виждате ли?
Да продължаваме да си мислим все така.
Татко.
Всичко хубаво, г-це Ю.
Довиждане на всички.
Дечица, чао. До утре.
Кракът ни повече няма да стъпи тук!
Хич не ни чакайте.
Хайде.
Г-це Ю.
За съжаление и ние си тръгваме.
Да, добре, г-жо Джин.
Кьонг Хо, хайде.
Кьонг Хо, до утре.
Зам. директоре.
Възможно е повече да не дойдем на работа.
Така ли? Но какво ви става?
В такива трудни времена трябва да сме заедно.
Простете ни, зам. директоре, проблемите нямат край.
Разберете ни.
Учител Канг.
Всичко ще отмине, нали?
Загубихме играта, очевидно е.
Даде дума, че ще защитаваш детската градина.
Така ли е? И защо тогава стоиш?
Няма време за бездействие.
Какво мога да направя?
В моето положение…
Даже и да не стоя,
фактът, че съм престъпник, няма да се промени.
Това ли е всичко?
Пред мен се правеше на силен,
а сега се уплаши.
Какво, предаваш ли се?
Разочарована съм.
Изглежда ще съжалявам, че повярвах в теб.
Или не? - Омръзна ми, оставете ме на мира.
Тогава си върви!
Отлично мога да се справя и без теб.
Какво решаваш?
Какво, няма ли да се подготвяш?
Урокът ни утре е "Животът в семейството",
знаеш, че трябва да се подготвиш, нали?
Отново глупавите ти шеги.
Даже да дойде едно дете, трябва да се занимаваме с него.
Това е наше задължение.
Престани да ме учиш.
А какво искаш?
Да стоиш със скръстени ръце?
Ю Ми Ре!
Ела тук за секунда.
Забелязваш ли как промених автобуса?
Аз го направих такъв.
Как ти се струва?
Яко е.
Всъщност, къде са децата?
Малките ще са във възторг.
Защо няма никой?
Случи се нещо. Родителите им ги отведоха.
По-точно?
Някой е пуснал слух, че Хьон Се е член на банда,
и веднага са взели всички деца.
Заради тази глупост идваш тук?
Вие не разбирате.
Атмосферата в градината е нажежена до краен предел.
Това е в наша полза. Щеше да е грозно да оставим децата на улицата,
сега Хьон Се ще ни я предаде с чиста съвест.
Разбира се, че сте прав…
Значи, родителите вече знаят
и даже учителите не искат да остават?
Интересно, кой ни е направил услуга?
Тръгвате ли, г-н президент? - Да.
Ако сте свободен, искам да ви почерпя.
Днес не мога уморен съм, станах много рано.
Но все пак благодаря, следващия път аз ще черпя.
Да, добре.
Да, относно "Ма Ру"…
Родителите са разбрали, че Канг Хьон Се е член на банда.
Учителите и учениците са подали заявление за напускане.
Изглежда, че това е краят.
Чух, че родителите са били възмутени.
Разбира се. Кой ще мисли лошото на детето си?
Сега Канг Хьон Се е готов да седне с нас и да преговаря.
Със сигурност.
Вие сте уморен, а аз ви задържам.
Всичко най-хубаво.
Помощник Ким. - Да, г-н президент.
Вече си бил там, нали?
В детска градина "Ма Ру".
Да, ходих там, когато оглеждах парцелите земя.
И как е там?
Искате ли да видите?
Не, вече е късно.
Готвиш се за урока? - Естествено.
Мислиш, че децата ще се върнат?
Възможно е.
Стига си се правила на светица! Тръгвай си.
Напиши оставка като другите и се махни от тук.
Не ми се бъркай. Това си е мой избор.
Трябва да видиш нещо.
Ела с мен.
Канг Хьон Се, ти все още не си бил в кабинета на директорката, нали?
Какво е това?
Погледни. Ще ти помогне да разбереш, за какво мечтаеше майка ти.
Канг Хьон Се се радва, че е загубил първия си зъб.
Започнаха да падат и отдолу.
Хьон Се не дойде на Деня на майката.
Хе Йон ми подари цветето. Толкова ми е тъжно.
Чонг У ми нарисува портрет.
Когато Хьон Се ме нарече майко, аз ще имам същата усмивка.
Майко.
Прекалено късно е.
Прекалено късно.
Много мислих, Ми Ре.
Защо са охладнели чувствата ти?
Къде сгреших?
Проблемът не е в теб.
Просто моите чувства се промениха.
Ми Ре.
Защо не кажеш, както преди, какво точно не ти харесва?
Кажи си го.
Ще почакам, ако ти трябва време.
Но нашите отношения не са същите.
Даже когато си до мен,
имам чувството, че между нас има
пропаст.
Да, разбирам те.
Днес аз също
като те гледам си спомням, как преди три години
ми се усмихваше.
Ми Ре.
Дали преди или сега,
аз съм си същият.
Не, вече не мога да видя в теб моя скъп приятел.
Ти не си този, когото обичах някога.
Колкото и да се старая, нищо няма да е същото.
Сърцето не пита.
Добре.
Но това не е повод да отвориш сърцето си за Канг Хьон Се.
Никога няма да допусна да си с него.
Аз…
не мога да бъда с него.
Какво означава това?
Извинявай. Заради мен се разстрои.
Добре, няма повече.
Разбирам чувствата ти.
Сега не ти е леко, готов съм да чакам.
Така че не се връщай към него отново.
Може би трябва да предадете проекта на някой друг?
Какво имате предвид? - Той няма перспектива за вас.
Няма значение. Остана да купим само още една земя.
Но детската градина така или иначе я закриват.
И земята в най-добрия случай ще дойде при нас.
Да, но… - Да оставим този въпрос на г-н Ким.
Той е много добър в тази работа.
Свободен си.
Някой доведе ли си детето?
Не.
Обадих се на всички, но дава заето или са в други градини.
Канг Хьон Се още ли го няма?
Да.
От самото начало съм грешала за него.
Няма значение. Така или иначе, трябва да решим проблемите.
Ще се свържа с родителите и ще се помъча да ги убедя за среща.
А ти чакай в групата, може някой все пак да дойде.
Д-р Чанг, поговори с учителите, разбери какви са плановете им.
Добре, не се тревожи.
Мисля, че е благословия. Какво бих правила без теб?
И без теб също.
Да, така е.
Г-жо Джин.
Извинете, днес малко закъсняхме.
Кьонг Хо се успа.
Утре задължително ще дойдем навреме.
Много ви благодарим, г-жо Джин.
Нищо, че се е успал. Ние даже сами можехме да го вземем.
Няма нужда. Просто мисля, че г-н Канг е добър човек.
А къде е г-н Канг?
Той още…
не е пристигнал.
Нищо, ще се видим другия път. Предайте му, че му пожелавам успех.
Кьонг Хо, да слушаш учителите.
По-късно ще те взема. - Добре, мамо.
Г-жа Джин е невероятна.
Сигурно й е трудно. Старае се да е силна.
Така е.
Даже голф играете прекрасно. - Сигурен ли си?
Перфектен сте.
Бос.
Кого виждам? Мениджърът на NK - Че Ши Уан?
Отдавна не сме се виждали, президент Со Донг Па.
Изглежда, не сте дошли да играете.
Още не съм ви канил на обяд.
На обяд ли?
Звучи добре.
Отличен удар!
Да отиваме.
Да минем на главното, г-н Со Донг Па.
За какво искате да говорим?
До момента всичко, което ви остана, е детската градина.
Като знам вашите амбиции, мисля, че не ви е достатъчна.
Когато бъде решен въпросът за земята,
отговорността за управлението на парка ще поема аз.
Давайте направо към въпроса.
Никога ли не сте си мислили да се съюзите с мен?
Ако ми предадете детската градина,
аз ще ви осигуря ръководна длъжност в управлението.
Изглежда, Чонг Ил До е загубил змея в себе си.
Защо ми е да работя с вас?
Ако бяхте президент Чонг, щеше да е друга работа.
Той никога няма да работи с такъв като вас.
И това ви е известно.
Чух, че сте поръчали разследване за него.
Вие също знаете, че собствената му кръв е наблизо.
Канг Хьон Се е син на президента Чонг Ил До.
Объркали сте се, мениджър Че.
Между тях няма нищо общо.
Истина е. Имам доказателства.
Ясно е какво ни очаква.
Без значение какво сме направили, всичко е напразно.
Даже и да е така,
обидата му към Хьон Се е прекалена.
Надявам се да сте прав.
Обадете ми се, ако промените решението си.
Надявам се да побързате.
Могат всеки момент да ви нанесат удар в гърба.
Отидох при баба и когато отворих вратата,
първото, което видях, бе дървеният шкаф.
В него имаше много снимки… - Ало?
Сънг Хьон.
Защо плачеш?
Наистина ли? А къде си?
Сам ли си?
Добре.
Да, добре. Сега ще дойда.
Какво става?
Завели са Сънг Хьон в друга градина.
Но на път за дома си се е сбил с други деца.
Помоли ме да отида. Не искаш ли да дойдеш с мен?
Защо аз?
Както искаш. Кьонг Хо, хайде при Сънг Хьон?
Наистина ли? - Хайде.
Чонг Сан.
Сега ли?
Има по-важна работа?
По-важна?
Не ме блъскайте.
Вие какво? Аз наистина бях първи в групата.
Глупак, сигурно си бил първи отзад напред.
Даже и да е така, пак съм първи.
Глупак, ти си глупак!
Така не си пръв. - Истина е!
Учителят ми каза, че последното място е пак първо.
Мен не ме интересува.
Не играйте с него, иначе ще сте глупаци като него.
Сънг Хьон.
Мъжете не се бият без причина.
Учителю.
Виждате ли? Това е моят учител!
Бъдещият мъж не плаче.
Йе Со!
Учителю!
Йе Со. - Йе Со.
Радвам се да ви видя. Липсвахте ми много.
И на мен ми липсваше. - И на мен.
Учителю.
Хулиганке. Защо стоиш тук?
Тъжно ми беше за вас, учителю.
Донг Чу, липсваше ми. - И на мен.
Учителко!
Донг Чу, добре ли си? - Да.
Учителко, може ли да поиграем още малко с вас?
Не, баща ти ще се притеснява.
Добре, днес всички да си ходят, а утре ще се срещнем.
Така ли е, моя задружна група?
Да…
Какво им става на моите деца?
Учител Канг, децата повече не ме слушат.
Деца, г-н Канг иска да ви каже нещо.
Давай.
Деца,
искам да ви се извиня.
За какво?
Ами така…
Аз и г-ца Ю ще ви чакаме да дойдете на градина.
Затова, ако искате, се връщайте. Нали?
Да, да!
Добре. Да вървим.
Г-це Ю.
Къде сте ходили?
На децата им липсваше Канг Хьон Се.
Канг Хьон Се, ела при мен.
Помолихте ме да дойда, защо мълчите?
Срещнах се с родителите.
Уговорих ги да направим общо събрание.
Това е нашият последен шанс, Канг Хьон Се.
Ела и се извини пред тях.
Мислите ли, че ще помогне?
Да пробваме. Ако не, то не знам вече.
Къде е Кьонг Хо? - Отиде в тоалетната.
Какво?
Какво ти е, Ю Ми Ре?
Защо ме избягваш?
А какво ни свързва?
Ти сам каза,
че сме само колеги с добри взаимоотношения.
Ю Ми Ре.
Г-жо Джин.
Кога започна всичко?
Даже в училище не си бил хулиган.
Какво е станало?
В детството ми
баба и дядо гледаха на мен…
като на недоразумение, разрушило живота на дъщеря им.
Може би затова
винаги мислих, че съм тежко бреме за мама.
Все пак, ако не бях аз,
мама нямаше да се мъчи цял живот сама.
Затова си тръгнах от къщи.
Я исках да умра.
После срещнах боса.
Той…
ми е като баща.
Когато бях с него,
лошите мисли ме напускаха.
И аз можех просто да живея.
Нима е лошо да имаш и приятни чувства?
Но…
не правех сметка, че миналото ще ме настигне.
Вече 100 пъти се покаях.
Не трябваше
да те изоставям по онова време.
Аз
трябваше да те задържа.
Когато ти е тъжно, не мисли за нищо, просто си спомни за мен.
Винаги ще съм с теб.
Ю Джонг.
Като се събуждам сутрин,
първата ми мисъл е за Ю Ми Ре.
А аз…
за тази мисъл
съм готова и да умра.
Даже и посред нощ,
се събуждам стресната
и не мога да дишам.
И не мога да заспа.
Аз…
какво да правя?
Забрави ме.
Знаеш за чувствата ми.
Мамо, какво ти е?
Извинявай Кьонг Хо, толкова си добричък.
Не плачи, мамо. Мразя, когато плачеш.
Добре, няма.
Баща ми
Да, шефе.
Чух, че в градината има проблеми.
Това е, което ни трябва.
Утре ги припиши на мен.
Трябва да използваме момента.
Не мислиш ли?
Шефе.
Добре, утре ще започнем преговори за продажба.
Чонг Ил До няма къде да ходи.
Без детската градина,
не може да започне строежа.
Ще му се наложи да се съгласи с всичките ни условия.
Извинявайте, аз…
няма да продам детската градина.
Какво?
Тя ми е наследство от майка ми
и аз искам да я запазя.
Даже и да е късно вече,
ще покажа любовта си към майка ми.
Моля ви.
За първи път ви моля.
И се надявам
поне веднъж
да ме разберете.
Значи,
си взел решение, Хьон Се?
Да продължи делото на майка си,
е естествено желание на детето.
Как мога да бъда против?
Шефе.
Разбирам чувствата ти.
Можеш да вървиш.
Днес доведоха ли децата?
Зам. директорката говори с родителите.
Какво ще правиш, Хьон Се?
Благодаря ви, че намерихте време да дойдете тук.
Както детето е мило на своята майка,
така и детската градина е важна за мен.
Ден след ден
аз се грижих за децата ви като за свои бебета.
И ги обичам като мои родни.
Ще ми е болно да видя как затварят градината ни.
Надявам се да доведете при нас децата си.
Моля ви.
Канг Хьон Се повече няма да е учител.
Той ще се занимава само с управлението.
На кого му пука?
Бандитът ще остане все пак тук.
Да, всичко е по моя вина.
Не мога да опиша с думи колко съжалявам. Простете ми, моля.
Не сте направили нищо, за да се извинявате.
Аз трябва да го направя.
Простете ми.
Единствено аз съм виновен за всичко.
Затова ви моля,
разрешете на децата да се върнат.
Докато сте тук,
това е изключено.
Не мога да си тръгна.
Защото обещах на децата,
че повече няма да оставя детската градина.
Трябва да държа на думата си.
Ние не сме съгласни.
Хайде да си ходим.
Моля ви,
разрешете на децата да се върнат.
Детската градина
ми остана като наследство от майка ми.
И без деца
няма да бъде детска градина,
а безполезен парцел земя.
Сега разбрах,
че трябва да защитавам мястото,
където децата ще играят.
Знам, че е късно,
но ви моля да ми помогнете да удържа на обещанието си.
На първо място трябва да мислим за децата си.
Помогнете ни.
Моля ви, повярвайте,
ние ще се грижим за децата най-добре.
Канг Хьон Се…
още много трябва да научи,
но той, както никой друг, разбира и обича децата.
Затова и те много го обичат, както обичат родителите си.
Моля ви да ни помогнете.
Умоляваме ви!
Г-це Ю Ми Ре.
Как може да ни молите за това?
Знаете ли какво е да сте майка?
Много съжаляваме, но Канг Хьон Се сам си е виновен.
Нищо не можем да направим, Канг Хьон Се.
Само напускането ти може да ни спаси.
Зам. директоре, Канг Хьон Се е искрен.
Да, знам.
Но на света са малко хората, които вярват в искреността,
повечето не вярват.
Помисли си, Канг Хьон Се,
кое ще е най-добре за градината.
Защо си толкова жестока с него?
Жестока ли съм?
Това е истината. Нищо не си измислям.
Повярвах в невъзможното и направих грешка,
вярвайки в Канг Хьон Се.
Грешиш, той се промени.
И го изживява повече от другите. - Какво от това.
Има престъпно минало и родителите са против него.
Сега това е главното.
Трябваше веднага да го изгоня.
В крайна сметка всичко, което имаме, е резултат от очакванията ми.
Няма да повторя грешката си.
Върви си. - Не, не мога.
Мислиш, че ще те оставя в това състояние?
Виждам, че се тревожиш за Канг Хьон Се.
Защо се правиш, че ти е все едно?
Понякога може и да си слаба. - Какво си позволяваш?
Кой си ти, че да се бъркаш в чувствата ми?
Този, който те харесва.
И повече няма да стоя на страни и да мълча.
Ставай.
Ти направи всичко възможно. Ставай.
Ако не беше ти,
нямаше да дойда тук.
Ако не беше ти,
нямаше да се тревожа за детската градина и децата.
Ако не беше ти,
никога нямаше да разбера, какво е искала мама да ми каже.
Затова…
никога не казвай, че нищо не ни свързва.
Докато си до мен,
мога да продължа да се боря.
Не си отивай никога.
Остани с мен.
Ми Ре.
Как стоят нещата при момчето?
Обещал е на родителите да запази градината,
също е посетил и децата.
Но те са не преклони.
Хапвайте.
Учителю.
Радвам се, че дойдохте. Канг Хьон Се също е тук.
Не се притеснявай.
Просто разбрах, че нещо става тук.
Канг Хьон Се се справя с всичко много добре.
След като сте тук, ще влезете ли? Това ще го подкрепи.
Не, не мога.
Сега това няма да доведе до нищо.
Но г-жа Канг, гледайки от небето,
сигурно се радва, че ти си до него.
Мисля, че тя би искала да види вас до Хьон Се.
Съгласен съм да работя с вас.
Радвам се, че променихте мнението си.
Ало? Г-н Гу…
Какво? Донг Чу е изчезнала?
Деца, какво означава това? Кога дойдохте?
Току-що. А къде е учителят Канг Хьон Се?
Отиде си у дома.
Татко ми подари мече и исках да му го покажа.
Хайде вкъщи, майките ви ще се тревожат.
Не искаме. Учител Канг обеща да ни чака.
Искаме да играем с него.
Странно е да се срещаме.
Сериозно?
Добре, казвай, каквото ще казваш.
Щом си дошъл до тук.
Сега като получи градината, не е ли време да действаш?
Бързаш ли?
Защо да губим време, просто кажи
колко ще искаш?
Ако цената е разумна, съм съгласен на всякакви условия.
Нима не си чул, че няма да продавам градината?
Искаш да печелиш пари от нея ли?
Г-н Чонг Ил До не е съгласен.
Освен това нямаме време.
Това предложение може да е последно.
Така ли?
В такъв случай няма да се наложи да идваш пак тук.
Нямам намерение да продавам.
Каква полза от детска градина без деца?
Проблемът си е мой.
Престъпник да работи в детска градина…
Кой родител ще пусни детето си там?
Трогна ме до сълзи с твоите приказки.
Какво става? - Хьон Се, ще се върнеш ли?
Защо? - Децата те чакат.
И не искат да се прибират у дома. - Учителю, идвайте бързо!
Добре. Идвам, чакайте ме.
Какво да се прави, викат ме спешно.
Не доближавай Ми Ре!
Тя е моя.
Това самата Ю Ми Ре ще реши.
Да, г-жо Хуан.
Не се притеснявайте, те са с мен.
Да, после ще го доведа.
Не…
Разбрах.
Ето, сега майките ви ще дойдат.
Не искаме. - Първо ще поиграем с учителя Канг.
Ами не знам.
Докато дойдат родителите ви, да поиграем ли?
Едно, две, три, четири, пет. Зайчето отиде на разходка…
Ще броя до 10. Девет, десет…
осем, седем, шест, пет…
четири, три, две, едно… Край!
Тръгвам!
Къде сте?
Превод: eti_sa Редакция: mrnkaloto
Eastern Spirit ® 2012